ЦИФРОВЕ МИСТЕЦТВО : ДЕФІНІЦІЇ ТА ВИТОКИ - Марія , Чікарькова (УКРАЇНСЬКА КУЛЬТУРА : МИНУЛЕ, СУЧАСНЕ, ШЛЯХИ РОЗВИТКУ, 2022)
Стаття присвячена проблемі дефініцій, що використовуються при визначенні цифрового мистецтва, а також витокам цього феномена. При значній кількості публікацій на тему діджиталізації мистецтва питання неусталеності термінологічного апарату майже не потрапляє до уваги дослідників. Звертається увагу на те, що не існує загальноприйнятого найменування для позначення мистецтва у діджитал-форматі. Назви, що трапляються у науковому обігу, доволі різні: цифрове мистецтво, комп’ютерне мистецтво, мистецтво комп’ютера, медіа мистецтво тощо. При цьому дослідники можуть вживати їх як синоніми, а можуть вважати різними явищами або частинами одне одного. Оскільки цифрові технології розвиваються стрімко, то категорійний апарат не встигає за ними. Дискусії обумовлені й багатьма іншими чинниками: проблема авторства, переважно віртуальне середовище існування подібних творів, способи та міра їх діджиталізації тощо. Це обумовлює ситуацію, коли дослідники у кожній роботі змушені обґрунтовувати використання того чи того терміну, а також пояснювати, в якому значенні його вживатимуть. Проблема витоків цифрового мистецтва також є маловивченою, і тут також панують різні концепції. Більшість науковців дотримуються точки зору, що фундаментом для розвитку діджитал-арту виступав авангардизм; особливий внесок тут зробили футуризм і дадаїзм. Технологічна естетика футуризму, техніка реді-мейд у дадаїзмі, популярна в обох течіях техніка колажу – усі ці прийоми активно використовуються у цифровому мистецтві. З нашої точки зору, не менш плідним є внесок і поп-арту: так, акцент на суто технічних аспектах виготовлення твору призвів, наприклад, до розвитку глітч-арту в цифрову епоху.