КІНОВИРОБНИЦТВО ЯК ІНСТРУМЕНТ СОЦІОКУЛЬТУРНОЇ РЕПРЕЗЕНТАЦІЇ ТА КОНСТРУЮВАННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ - МИЛЕНЬКИЙ, Владислав; ЛЮБИЧ , Олександр; БАРНА, Наталія (УКРАЇНСЬКА КУЛЬТУРА : МИНУЛЕ, СУЧАСНЕ, ШЛЯХИ РОЗВИТКУ, 2026)
Розглянуто роль кіновиробництва як стратегічно важливого інструмента гуманітарної політики України та деколонізації свідомості. Виходячи з розуміння важливості «гуманітарної аури нації» (за Л. Костенко), наголошено, що екранні мистецтва функціонують як система соціокультурних «дзеркал» задля об’єктивної саморефлексії суспільства. Зосереджено увагу на динаміці вітчизняного кіно процесу від стагнації 2000-х рр. до формування національного кінонаративу після 2014 р. На прикладі таких знакових кінострічок як «Кіборги: Герої не вмирають», «Хайтарма», «Памфір» продемонстровано механізми культурації та соціалізації через кіномову. Виявлено, що використання у кіновиробництві автентичних мовних кодів та опертя на етнографічно-фольклорну спадщину мають вкрай позитивний вплив на формування й утвердження національної ідентичності та культурної емпатії. Акцентовано, що сучасна модель копродукції та державної підтримки дозволяє інтегрувати вітчизняні історико-культурні смисли у світовий гуманітарний контекст. Аргументовано, що якісний аудіовізуальний продукт є репозитарієм живої традиції, який забезпечує тяглість колективної пам’яті в умовах викликів Війни України за Незалежність.